Miért engem szólítanak meg ezek a fura, monologizáló figurák, gondolom, miközben nézem a férfit piros dzsekijében. Kék szemében, gesztusaiban érzékelhető a feszültség, elég hangos, azon háborog, hogy a nercbundás nő azt mondta mellettünk a telefonba, hogy itt nyomorog a villamoson.
– Nyomorog, hol itt a nyomor?
– Attól függ, mihez szokott, ha Audival hozzák-viszik minden nap, vagy piros sportkocsiban a Starman nevű bábu helyén szeretett volna tízezerrel repülni, hogy megnézze, milyen lesz, ha majd turistaként is ellátogat a Marsra, ahogy Musk tervezi milliók számára, akkor ez az utazás kisszerű számára. – próbálom a fókuszát átirányítani.
Egy pillanatra elcsöndesedik. Végigmér, aztán két tenyerére mutat – ápolt a keze.
– Ötven éves vagyok. Én már nem jutok el oda.
– Az nem akkora baj, ha itt is jó, nem? – kérdezem.
– Hát ez itt a Balkán legjobb országa!
– De mi nem a Balkánon élünk. Itt, Pesten volt Európában először földalatti.
Elhallgat.
Mellettünk két srác figyel.
– Olyan depresszív az idő, szólal meg egyikük.
Kinézek, hét ágra süt a nap.
– Neked is egy másik bolygón kéne élned, mondjuk a Marson. – szólal meg újra a piros dzsekis.
Mégiscsak figyelt, már adja is tovább, amit hallott.
– Felfújható hotelekben szállásolják majd el az utasszállító kapszulákból kiözönlő turistákat.
– Még ebben az évszázadban? – Erre befizetek. – nevet fel végre a rosszkedvű.
***
![maroti_ildiko_foto](http://lenolaj.hu/wp-content/uploads/2017/12/maroti_ildiko_foto-225x300.jpg)
„Tulajdonképpen csak megosztom a világban látott-tapasztalt dolgokat, ebben rejlik némi nevelői szándék.
Alapélményem, hogy a világ nagyon gazdag, és a hozzá fűződő gondolatok, érzések artikulációja során sokat tanulhatunk magunkról. Ezeket a finoman hangolt érzéseket mindenkinek meg kellene tanulni megfogalmazni, ez segít hozzá tudatosodásunkhoz. Számomra az irodalom a legfontosabb érzékenyítő erő, a leglényegesebb. Olyan szellemi termék, ami erőt ad a mindennapok tompító hatásának elviselésére. Ezért sokat olvasok, és rengeteg filmet nézünk barátaimmal. Voltaképpen az lenne az ideális, ha mindenkinek lenne saját naplója.”
Maróti Ildikó írásai a Lenolaj.hu oldalán
Kapcsolódó írás: Maróti Ildikó: A szerelemről
Legfrissebb hozzászólások