2024-08-28
494 találati eredmények: vadmalac
Gergely Tamás: ARRÓL; HOGY MI A SZENT
Komája még itókát is hozott, hogy a hangulatot emelje. Szent Iván napkor a jókedv kötelező – szerinte.
“Aztán mi újul meg?”, kérdezte tőle Vadmalac.
“Hát a természet, mondta az, s kivágta rögtön az aduját: - Meg mi vele.”
Vadmalac kiszakította egy szál sört...
Gergely Tamás: EBÉDET OSZTANAK
Kismalacot még elszalasztották szódáért. Ám végül nem kellett a víz, Vadmalac a falhoz vágta a flaskát.
A pódium viszont a helyén, Vadmalac utólag megrugdosta. Mikrofon beállítva, de a keserűségének nem volt hangja, a koma leszedte így is, úgy is.
”Megvan a...
Gergely Tamás: HA CSAK
A fotelben ült s az eget figyelte. A szürke eget, az egyre sötétebbet, már dörgött is, mintha a katlan oldalát verték volna - fakalapáccsal.
Egy madárpár húzott be a láthatárába. Magasan szálltak, olyan közel az éghez, hogy mindössze sejtette, hogy varjakat l...
Gergely Tamás: KÖNYVTÁROS
Papírlapok szállingóztak az égből. Olyan volt az egész, mint a havazás.
Vadmalac csodálkozott, hiszen nem hallott helikoptert elhaladni a fejük fölött, akkor meg honnan?
”És miért? Kinek az érdeke?”
Ezeket magától kérdezte, Malackához annyit szólt: ”Mindent...
Gergely Tamás: FÉNY. MORÁLIS PROBLÉMA
Vadmalac sokat hallott meg olvasott különböző kísérletekről, amelyeknek a célja az volt, hogy létrehozzák kicsiben a Big Bang-et, hogy a neutrínóból antianyagot fuzionáljanak és fordítva… Szóval egyik este így filozofált:
”Ha én a napfényt összegyűjteném egy ...
Gergely Tamás: DÖGROVÁSON
”Dögrováson vagyok”, közölte Vadmalac a barátjával. Az meg csak nézett nagyokat. ”Magas a vérnyomásod vagy alacsony?”, kérdezte végül.
”Vagy magas vagy alacsony”, válaszolta Vadmalac, és nevetett. Nevettek mind a ketten. “Ez jó, ez jó!”
Malacka is bekapcsoló...
Gergely Tamás: KIMARNI
Vadmalac néha találkozott a múltjával. Mikor már csak a kedélyes dolgokat emlegette, hirtelen belenyúlt a lelkébe egy szó, egy mozdulat, egy emlék.
A félelem megmarkolta a szívét.
Nyomott hangulatában komáját kérdezte: “hol rakodik le a múltad? A szívedben?”...
Gergely Tamás: STACCATO
Vadmalac szaggatott hangú monológja:
”Nem lőttek, ki lőtt?
A homlokom sebesült meg, csurog alá a vérem.
Meg a lábam, nem merem levetni a bakancsom. Ha előrehajolok, a szemembe folyik a homlokomról a vér.
Miért?
Nem is látnám meg, köd van. Illetve olyan sű...
Gergely Tamás: KUTYÁK
Süttették hasukat a tavaszi nappal. Csak úgy ruhástól, a kánikula még nem érkezett meg.
”Mi az ott?”, kérdi a komája. A lyukra mutatott Vadmalac farmerjének a szárán, közvetlenül csülök fölött. Illetve a két lyukra, mindkettő előkerült, ahogy Vadmalac megmozdu...
Gergely Tamás: ORSZÁGALMA
Vadmalac feltartotta a karját, tenyeréből félkört formált, azaz félgömböt, s megkérte a komáját, hogy támassza meg, vagyis a karját. Tudta, hogy el fog az állni.
"És mit fogsz fogni, ha szabad kérdeznem?", ennyi volt csupán az objektivitása, szerette megérten...