2024-09-07
Vers (10 talált bejegyzések)
Keszthelyi György: Szárnyak és esetek
Van, aki seprűnyélen száll,
máglyatüzet szít vagy
hosszúnadrágban Istent szitál
szószékek fellegéről.
Fordított alma-effektus:
csak kívül rohad a test,
belül meg faggatózik:
versenyfutás a kősziklák között.
Még tesz-vesz az, aki költözni készül,
r...
Márffyné Horváth Henrietta: negyven vagy…
negyven vagy hetven
külön vagy egyben
szingli vagy házas
tulaj vagy ágyas
egyke vagy családos
bizsu vagy karátos
bicaj vagy verda
kedd vagy szerda
dohány vagy apró
műkincs vagy repró
színház vagy újság
öröm vagy bosszúság
ziccer vagy esély
túlélj ...
Kapui Ágota: A fiú érkezése
Hátad mögött a fák is összesúgnak
ha belököd a rozzant kertkaput
a kavicsok az úton felragyognak
s a szomszéd házak csöndje összefut
és bólintanak mézzel telt akácok
a bukszusok borzas gyermekfejek
s a tömzsi bokrok lábadhoz simulnak
és jöttödről fecské...
Márkus László: A lélek panasza
Ó, mond Uram s Teremtőm,
miért fordítottad sötétbe
kanyargó ösvényemet
és miért versz jéggel,
amikor cserfes patak
töklapus partján kanyarogva,
egyre csak futok hozzád,
hisz te jól tudod,
csupán pihenni vágyom.
Bús sorsom emlékmorzsáit
újra meg újra ...
Oláh Tamás: Graffiti
Még illatozik a
frissen festett fehér fal,
de máris lohol ártatlan szegélyén
össze-vissza a furcsa fonal;
az éjperemén rejtélyes kezek
mérge marja a kapukat,
vizeldékbe vág rombusz-képeket,
neveket vés a fák törzsébe
az éretlen kamasz,
a torz öröm vég...
Keszthelyi György: Nincs alibi
ez a rejtett a földön túli
szobatárs a hangtalan
az álmatlan aki most (is)
a keret mögül tekint szét
lépcsőn lépdel alá vizekbe
törmelékbe – a pincében
roskadt felvonó teteme
óvóhely-bejárat világégés
zátonyra futott relikviák –
leporolja a pokol polc...
Oláh Tamás: Mosoly
A csecsemő bűvös igéje
az egyetlen érthető nyelven
egyerűen szól, azt
mondja mosolyával az Édesnek:
maradj mellettem!
Lába és keze is énekel közben.
Minden titkok titka
ez az üzenetváltás.
A legelső kötés így teremtődik
két rengve keringő
külön világ...
Bátai Tibor: Helyetted is
Asszociációs mező.
Változóban. Ő volt. Eddig.
Ám más közegben már nem ő.
Legjobb esetben is egyik
reménybeli opciója csak,
amely akként illeszkedik
hozzád – csont nélkül –, akár egy
belőled hiányzó darab.
S te tudnád, mint szimpla számjegy,
föladni ön...
Csák Gyöngyi: Lebegő hang
Kiszól az időből
arca nincs csak hangja
beeszi magát érzékeimbe
mintha a közelben volna
arc nélkül lebegő hang
előttem utánam
akárha sok-sok morzejel
zenélő léptek nyomomban.
Nászta Katalin: Várakozó
aranyhalak szabálytalan fénybesürgése
ahogy rámillan mosolyod
s én szétfeszülök a térben
álom-lebbenés halódó vizeken
félresikló mozdulat utánad
kísértelek, karom hozzád támad
maradj itt ebben a kerek kis napban
ízed hadd csorgatom magamba
forrást is...